Rakas Whit,
on surullista ilmoittaa, että Holden Caulfield on kuollut.
Luulit, että hän voisi suojella minua.
Tai ainakin suojella minua omalta sarkasmiltani.
Holden on kuitenkin ikuisesti poissa.
En tiedä, voiko mikään pelastaa minua nyt.
KUUSI VUOTTA AIEMMIN
Minne tyttösi meni, Jerry?
-Tanssimaan veljensä kanssa. -Heidän perheensä on läheinen.
Lusitanian pääseminen Englantiin on todennäköisempää-
kuin tästä loukusta heruminen.
Hemmotellut rikkaat tytöt tykkäävät collegen keskeyttäneistä.
He haluavat sanoa isälleen:
"Hän ei ole vain vararikossa, vaan myös juutalainen."
Puoliksi juutalainen.
Miksi käymme täällä? En jaksa näitä teeskentelijöitä.
Tuollaisia tyttöjä varten.
-Kuka hän on? -Oona O'Neill.
-Onko hän sukua Eugene O'Neillille? -Tyyppi on tytön isä.
Huhun mukaan Oona tykkää kirjailijoista.
Ehkä saan juotettua hänet känniin ja luettua hänelle yhden tarinoistani.
Juota vain känniin. Muusta en oikein tiedä.
Olen lukenut juttujasi.
Oletpa herrasmies. Ketkä hänellä on mukanaan?
Blythe Chaucer ja Carol Flourentine.
He suojaavat häntä morfiiniaddikteilta ja köyhiltä pojilta.
Jos edes yrität iskeä Oonaa, siitä ei hyvää seuraa.
Selvä on.
Tästä lähtee.
-Neidit. Oona. -Päivää.
On ilo tavata. Olen Jerome David Salinger.
Ystävät kutsuvat Jerryksi.
On ilo tavata, Jerome David Salinger.
Olen isäsi suuri ihailija.
Olen itsekin kirjailija,
ja hänen näytelmänsä ovat inspiroineet minua suuresti.
Mitä kirjoitat?
-Novelleja. -Niinkö?
Onko niitä julkaistu?
Älä nyt, Oona. Tahdon esitellä sinut Billy Chanlerille.
-Onko hän täällä? -On.
-Hienoa. -Mennään.
Nähdään taas, Jerome David Salinger.
Tule, Oona.
Billy!
Anteeksi, herra. Satutteko tietämään kellonaikaa?
Se meni hyvin.
Ällistyttävän tylsän elämäni aikana-
olen aina pitänyt keksittyjä tarinoita todellisuutta todenmukaisempana.
Ymmärrän kyllä ironian.
Hänen ulkonäkönsä, luonteensa tai vaatetuksensa-
eivät hetkauttaneet Shirleytä.
Hänellä ei ollut mitään jakoa. Kuten aiemmin sanoin,
jos tahtoo kirjoittaa hyvän rakkaustarinan,
pojan pitäisi ensin tavata tyttö.
En voi keskittyä, kun tuijotat noin.
Tykkäätkö siitä?
-Se on tosi hyvä. -Kerro vain totuus.
Se on erinomainen.
Sido kengännauhasi.
Mitä pidät siitä, äiti?
Tykkään lapsista ja siitä, miten he puhuvat.
Teinit saadaan aina kuulostamaan teennäisiltä,
koska kirjoittajat ovat 50-vuotiaita juoppoja.
Se ärsyttää.
Olet tosi lahjakas.
Tahtoisin kokeilla julkaisemista.
Miten se onnistuisi?
Tahdon palata kouluun opiskelemaan luovaa kirjoittamista.
Mitä tahdot?
Sinut on potkittu pois kaikista koulusta-
viisastelusi takia.
Miten uskot voivasi olla ammattilaiskirjailija?
En tiedä. Tykkään siitä vain.
Hän on tosi lahjakas, Sol.
Siitä huolimatta tällä on mahdotonta elää,
vaikka olisi luokan paras, etkä sinä ole edes hyvä opiskelija.
-En osaa mitään. -Poikani.
Istu alas. Anteeksi.
En vain tahdo, että petyt, kun tämä ei onnistu.
Eikä se koskaan onnistu.
Kuulehan.
Lihan ja juuston jakelu on auttanut perhettämme paljon.
Kuusi vuotta sitten Buddy Richman oli lähes pennitön.
Hän osti teurastamon ja on nyt pekonikuningas.
-Sinä voit menestyä samoin. -Jerry ei ala myydä juustoa,
sikoja, lehmiä tai maitoa.
Hänestä ei tule pekonikuningasta.
Hän lähtee Columbiaan-
opiskelemaan kirjoittamista.
Jerry tekee niin, ja sinä saat maksaa sen.
Jos en olisi kävellyt luokkaasi sinä päivänä,
Holden Caulfieldiä tuskin olisi edes olemassa.
Tämä sotku on tavallaan yhtä paljon sinun syy kuin minun.
Mikään ei ole pyhempää kuin tarina.
Raamattu, Koraani, Toora...
Näiden kirjojen tarinat- ovat niin voimakkaita,
että niiden uskotaan olevan jumalan kirjoittamia.
Siinä on tarinan voima.
Tämän lukukauden aikana saatte itsellenne työkalut-
ja tekniikat,
joilla voitte luoda omat tarinanne.
Voitte hurmata lukijanne.
Olin aina surkea oppilas.
Vaikka halusin olla paikalla.
Se oli noloa, jos totta puhutaan.
Miltä kuulostaa, Salinger?
Olen pahoillani. Keskittymiseni herpaantui Raamatun kohdalla.
Anteeksi vain. Luulitko,
että perehdymme täällä ateismiin?
En luullut,
mutta toivon, että olemassa on jumala,
joka antaa sinulle jotain kiinnostavaa sanottavaa.
Hauska kyllä ajattelin samaa, kun luin esseesi.
Sinut päästettiin jostain syystä sisään.
Columbialla on varmaan hidas vuosi.
Salinger kirjoitti esseen, joka on hulvaton.
Se tihkuu juuri tuollaista sarkasmia,
jota hän käyttää kauniisti kurssilla ensimmäisen viiden minuutin aikana.
Siitä huolimatta sen jälkeen Salinger ei onnistunut-
nokkelana saamaan aikaan kerrontaa.
Se on harmi, koska näen potentiaalia.
Me kaikki pyrimme tähän.
Lukukauden loppuun mennessä-
jos Jumala suo, tai Salingerin tapauksessa ei suo,
ymmärrätte eron kirjailijaksi pyrkimisen-
ja kirjailijana olemisen välillä.
Maanmieheni ja ystäväni,
toivoin, että jokin ihme estäisi-
tuhoisan sodan Euroopassa-
ja saisi Saksan hyökkäyksen Puolaan päättymään.
Olen sanonut tämän monta kertaa. Olen nähnyt sotaa ja vihaan sotaa.
Toivon, että Yhdysvallat ei osallistu tähän sotaan. Uskon niin käyvän.
Salinger, käy istumaan. Tahdotko juotavaa?
-Kahvi, kiitos. -Kahvi, kiitos.
Kuinka löysit minut täältä?
Kävin New Yorkin yliopistoa ja näin jakamanne arvosanat ikkunassa.
Miksi käyt Villagessa asti?
En voi kuvitella parempaa paikkaa, jossa lukea seuraavan Fitzgeraldin-
tai Hemingwayn töitä, kuin täällä Greenwich Villagessa.
-Sir. -Kiitos.
Entä sinä? Mitä New Yorkin yliopistolla tapahtui?
Potkittiinko sinut pois suunsoiton takia?
Tulimme vain yhteisymmärrykseen.
He halusivat, että häivyn, ja minä halusin, että he kuolevat.
Et ole ensimmäinen viisastelija, jota olen opettanut.
Käyt koppavaksi kaltaistani käskyvaltaa vastaan,
koska tunteesi ovat tukahdutettu kotona.
Uskot myös olevasi historian fiksuin poika,
eikä kukaan näe nerouttasi.
Se on tyypillistä, jos totta puhutaan.
Freudittelut sikseen.
Mitä voin tehdä sinulle?
Halusin kysyä siitä, mistä puhuit luokassa.
Ääneni hallitsee tarinaa.
Luulin aina, että ääneni muovaa minua kirjailijana.
Ehdottomasti. Ääni tekee tarinasta ainutlaatuisen,
mutta kun ääni hallitsee tarinaa,
niin kuin esseessäsi,
se ilmaisee enemmän kirjailijan egoa-
kuin lukijan tunneperäistä kokemusta.
Kuulostaako järkevältä?
-Vähän. -Vähän...
Ei.
Anteeksi, että olen myöhässä.
Myöhästyn lukukauden jokaiselta tunnilta,
joten säästän voimani-
kirjoitustenne lukemiseen ja raskaaseen ryyppäykseen.
Tänään keskitymme kirjailijan ääneen.
Tämän esittääkseni luen teille otteen-
William Faulknerilta.
Kuunnelkaa tarkkaan ja sulkekaa silmänne.
"Vanginvartija laski hänet alas ja elvytti hänet.
Sitten hän hakkasi ja ruoski häntä.
Nainen oli hirttänyt itsensä mekollaan."
Mitä oli tapahtunut?
Nainen yritti itsemurhaa vankilassa, ja vartija pelasti hänet-
-ja hakkasi hänet. -Aivan.
Juuri tämän vuoksi päästän naisia luokalleni.
Toivottavasti muu yliopisto tekee pian samoin.
Luin tämän otteen niin tylsällä äänellä-
kuin vain pystyin,
mutta se tempaisi teidät silti mukaansa.
Miksi? Koska tarinan tapahtumat olivat kiehtovia,
moniteemaisia ja dramaattisia. Faulkner on totta kai kuuluisa-
uniikista alueellisesta äänestään.
Jopa muut kuin kirjailijat uskovat tykkäävänsä Faulknerista,
mutta todellisuudessa tarinan tapahtumat,
itsemurhan yritys ja hakkaus, vetävät meidät mukaansa.
Faulkner käyttää ääntään-
ja tekee tarinasta ainutlaatuisesti omansa.
Onko siinä järkeä?
Seuraavaksi tunniksi saatte kirjoittaa viisisivuisen tarinan.
Kysykää itseltänne: "Jos tämän lukee monotonisesti,
pysyykö luokan mielenkiinto yllä?"
En parempaan pysty tänään.
Se siitä. Käyttäkää loppu aika-
tarinan kirjoittamiseen tai masturbointiin.
Kunhan ette sekoita ensimmäistä jälkimmäiseen.
Moni kirjoittaja on epäonnistunut siinä.
Hyvää viikonloppua. Nähdään myöhemmin.
Yksi hyvä asia hullujenhuoneella olemisessa on se,
että kaikki täällä ovat yhtä surkeassa kunnossa kuin minä.
Jos totta puhutaan, en koskaan sopinut minnekään maailmassa.
Kaupungin laitamilla olin jutku ja keskustassa ääliö.
Silloin tällöin sain kuitenkin puijattua tytöt-
luulemaan minua Clark Gablen serkuksi.
Bravo! Anna mennä, Ernie!
Luulen, että saan potkuja kouluista,
koska tykkään suututtaa isäni.
Hauskaa. Kerro siitä.
Kirjoita tarinasi siitä.
-Onko sinulla rannekellosi? -On. Miten niin?
Koska sinun pitää sallia aikaa tuolle tytölle.
Niin pitää.
-Hei. -Hei.
-Tykkäätkö jazzista? -Mitä luulet?
Mitä tykkäät tehdä eniten viikonloppuisin?
En tiedä. Mitä sinä tykkäät tehdä eniten viikonloppuisin?
-Sitä ja tätä. -Sitä ja tätä, vai?
Tiedän, että se tarkoittaa naisissa käymistä.
Vai että naisissa käymistä? En ymmärrä.
Älä yritä. Jahtaat hameita.
Vai että naisissa käymistä? En taida tajuta.
"Älä yritä. Jahtaat hameita."
"Yhtäkkiä toisella puolella huonetta-
pieni blondi repesi nauramaan."
Se oli tosi hyvä.
Äänesi oli läsnä ja viihdyttävä,
mutta se auttoi kertomaan tarinaa eikä vienyt valokiilaa.
Tajusin aina, kun jokin kirjoittamani oli liian nenäkästä.
-Oliko se tositarina? -Osittain. Loput keksin.
-Tiedätkö, miksikä sitä kutsutaan? -No?
-Kirjoittamiseksi. -Miten julkaisen sen?
Aika kunnianhimoista ensimmäisen jutun kanssa.
Aito kirjailija julkaisee. Se on ainoa tapa saada elanto.
Veikkaan, että isäsi sanoi niin.
Kokeile New Yorkeria. Tekisit varmasti vaikutuksen.
Ajattelin Story Magazinea.
Tykkään heidän jutuistaan.
-Tiedätkö, kuka Storyn editori on? -Tiedän. Sinä.
Storyn puolesta kiitän lähettämästäsi tarinasta,
mutta valitettavasti kieltäydymme siitä tällä kertaa.
Luemme kuitenkin mielellämme tulevat tarinasi.
Opit pian toiseksi tärkeimmän asian-
ammattilaiskirjailijan urasta. Opit hyväksymään hylkäykset.
Lähden suoraan New Yorkeriin,
ja he julkaisevat sen. Kadut tätä vielä!
Kadun sitä jo.
Hei, tulin tänne...
Tuomaan novellin, vai? Täytä tämä lomake.
Jätä tarina tänne. Palaamme asiaan 4-6 viikon kuluessa.
Nuoriso
Tämä on ensimmäinen tuomani tarina.
Tämäpä on historiallinen päivä meille kaikille.
Mitä NR tarkoittaa?
Nuorisorikollista.
Älä kirjoita sitä.
Tahdon uudet versiot ennen ensi viikkoa.
Älkääkä odottako, että jään tänne aina näin myöhään.
Illalliseni peruttiin.
Ensimmäinen hylkäyskirjeesi.
-Kehystä se. -Mitä teen nyt?
Olet kirjailija. Mitä luulisit?
Kirjoitan toisen tarinan.
Ja vielä toisen sen jälkeen.
Emme valitettavasti...
Ja toisen sen jälkeen.
Emme voi hyväksyä...
Ja toisen sen jälkeen.
-Selvä. -Ja toisen sen jälkeen!
Valitettavasti...
Ehkä kirjailijan unelmani-
olivat itsekeskeisen ja liian kunnianhimoisen pojan harhakuvitelmia.
Pojan olisi pitänyt kuunnella, kun hänelle tarjottiin tilaisuus-
olla pekonikuningas.
Olisin voinut olla kuningas, Whit.
En tiedä, onko minusta tähän.
Niin.
Ehkä sinusta ei ole.
Etkö usko niin?
No tuota...
Kysyn sinulta jotain.
Miksi tahdot tehdä tätä?
Julkaista, vai?
Ei.
Olla kirjailija.
Miksi tahdot kirjoittaa?
Koska-
suutun monista asioista,
mutta kun kirjoitan, tunnen tekeväni jotain sille.
Saan viimein ilmaista itseäni.
Näin pitää tehdä kirjoittaessa, Jerry.
Pitää tutkia sitä, mikä suututtaa, ja kehittää siitä tarina.
Mutta juju on tämä.
Mitään ei välttämättä saa siltikään julkaistua.
-Ei koskaan, vai? -Ei.
Saattaa olla hylätty koko loppuelämän.
Nyt pitää kysyä itseltään:
"Omistaako elämä tarinoiden kertomiselle,
vaikkei niistä saa välttämättä mitään takaisin?"
Jos siihen vastaa kielteisesti,
on kehitettävä jotain muuta tekemistä,
sillä ei ole aito kirjailija.
Hyvää päivänjatkoa, ja kiitos.
Eikä. Vie hylkäykset mukanasi.
Onpa kaunis paikka.
Löydät vielä jotain muuta, jota tykkäät tehdä.
Jotain, mistä saat rahaa.
Älä huoli mistään tällä viikolla. Olemme lomalla.
Rentoudu vain.
Hänellä oli suunnattomat silmät,
jotka olivat aina vaarassa vajota omaan viattomuuteensa.
Hän oli pienen pojan kanssa, joka oli selkeästi hänen veljensä.
Vain kun hänen siskonsa puhui hänelle,
hän havahtui ja nojasi tuoliin selällään.
Vaarallisia naisia on kahdenlaisia...
Meluisat nuoret, jotka hän kutsui-
juomaan isänsä viskiä...
Jerry. Siskosi ei ajanut tänne asti sitä varten,
että kirjoitat aulassa viisi päivää.
Laita se pois ja tule kävelylle kanssamme.
Tunti enää. Olen melkein valmis.
Miksi luulet, että sinulla on mitään sanottavaa ihmisille?
Kasva aikuiseksi.
Jäähän tänne hetkeksi, Jerry.
Nyt kun olet omistautunut työllesi,
on aika.
On aika mitä?
On aika, että työsi julkaistaan.
Ai...
RAKKAUSTARINOIDEN NUMERO
NUORISO
Tämä on ensimmäinen tarina, jonka annoin.
Tykkäsin siitä heti.
Halusin varmistaa ennen julkaisua, että olet oikea kirjailija.
Joten tässä on ensimmäinen šekkisi aitona kirjailijana.
Kiitos.
Kiitos paljon.
Ole hyvä. Mene kirjoittamaan toinen tarina.
Julkaisulle!
Onko isäsi viimein vakuuttunut?
Ei. Kun näytin šekin hänelle,
hän sanoi, että voin ostaa puvun oikeaan työhön.
Suksikoon suolle. Hän on kateellinen, koska sinä olet kirjailija-
ja hän pelkkä surkea juutalainen sikakauppias.
Tiesitkö, että hän salailee juutalaisuuttaan naapureiltamme?
Hän on aina salaillut.
Tapasin ensimmäisen teeskentelijäni päivänä, jolloin synnyin.
Mitä hittoa he tekevät?
Stork Club mainostaa sitä, että Oona käy täällä-
isänsä vuoksi, mutta hänestä otetaan kuvia vain maitolasin kanssa,
koska hän on alaikäinen.
Tuo on ehkä säälittävin koskaan näkemäni asia.
Tämä on merkkini. Tästä lähtee.
Mukava nähdä taas, Oona.
-Carol. Blythe. -Minä olen Blythe.
Vai niin. Jos sallit,
tahdon tanssittaa maailman kauneinta tyttöä.
Hyvä on.
Luin tarinasi Storyssa.
-Luetko sinä Storya? -Luen kaiken.
Mitä pidit?
Se oli upea.
Kerrassaan upea.
Kiitos. Olet eittämättä erityisin tapaamani tyttö.
Ja sinä olet tosi komea, Jerome David Salinger.
-Mitä pidät? -Hieno paikka.
Kauanko olet asunut täällä?
Pari kuukautta vain.
Tuskin asun täällä enää pitkään.
-Minne aiot muuttaa? -Hollywoodiin.
Tahdon olla elokuvissa. Siellähän niitä tehdään.
Niin.
-Halusin ennen olla näyttelijä. -Niinkö?
En vain tykkää Hollywoodista. Pelkkiä Jaguarilla ajavia mänttejä,
jotka suoltavat sontaa ääliöille, jotka eivät osaa lukea.
Olet hauska.
Ja tosi lahjakas.
Tykkään lahjakkuudesta.
-Älä lähde Kaliforniaan. -Miksen?
On parempi jäädä tänne.
Jää esiintymään teatterissa.
Oletko pyytänyt isältäsi roolia hänen näytelmissään?
Mikset?
Emme ole puheväleissä.
Emme juttele usein.
-Anteeksi, en... -Ei se mitään.
Näin häntä viimeksi pikkutyttönä.
En tiedä, miksei hän rakasta minua.
En ikinä tehnyt mitään väärin.
Minunkaan isäni ei rakasta minua.
-Pitänee lähteä. -Jerry...
-Ei ole pakko. -Jos jatkan kirjoittamista,
saan tehtyä paljon tänään.
Selvä.
-Tahdotko tanssimaan perjantaina? -Kyllä.
Mielelläni.
Sama täällä.
Selvä.
Hyvä.
Se juttu tytöissä on. Aina kun he tekevät jotain nättiä,
heihin rakastuu.
Sitten ei tiedä, missä helvetissä on.
KIRJALLISUUSAGENTTI
Jerry, yritähän kestää.
Tässä on kova työ, mutta kuivat kaudet pitää kestää.
Kaikki tykkäävät työstäsi.
Saan aina loistavaa palautetta, kun lähetän töitäsi.
Sepä hienoa, mutten ole saanut mitään julkaistuksi kahdeksaan kuukauteen.
Oletko ajatellut kirjoittaa jotain popimpaa?
-Enemmän Postia kuin New Yorkeria. -En tykkää Postista.
-Pelkkää sentimentaalista roskaa. -Tiedän.
Tahdon kirjoittaa New Yorkeriin.
Kirjoitat vielä, mutta se ei käy koskaan helposti.
Joskus on hyvä yksinkertaistaa vähän.
Tarinoitasi pitää julkaista. Se on kaikki kaikessa.
En edes tiedä, mistä kirjoittaa.
Voi, Jerry.
Ensinnäkin sinun pitää rentoutua.
Et saa parempaa työtä aikaan noin stressaantuneena.
Vie nätti tyttöystäväsi treffeille.
Pidä hauskaa.
Miten hänen kanssaan menee?
Hei, Pearl.
Anteeksi. Oona ei ole täällä.
Hän lähti Hamptonsiin tänä aamuna.
Hän teki mitä?
-Sovimme treffit. -Tiedäthän Oonan.
Selvä. Kiitos.
Ehkä en vain pysty tuntemaan onnellisuutta-
niin kuin tyyppi, jolla on surkea työpaikka, nätti vaimo-
ja liuta typeriä lapsia.
Ehkä en menettänyt järkeäni lainkaan.
Ehkä järkeä ei ollut alun perinkään.
Lähdehän pois täältä.
Hän siirtyi miestenhuoneeseen-
ja täytti molemmat pesualtaat kylmällä vedellä.
"Tahdotteko pyyhkeen?", kysyi pianisti.
"Ei kiitos.", Holden vastasi.
"Lähdehän kotiin."
Holden Caulfield jatkoi ryyppäystä.
Minä tässä. Jerry Salinger. Tahdon puhua Oonalle.
Hän nukkuu. Miksi soitat näin myöhään?
"Minä tässä. Holden Caulfield. Saisinko puhua Sallylle?"
Tahdon vain olla yhdessä. Sen ei tarvitse olla vakavaa.
Ei vakavaa, vai? Sanoit juuri toisin.
Etkö huomaa, että olet teeskentelijä?
Enkä ole. Älä sano noin!
-Oona? -Mitä?
Voinko soittaa sinulle huomenna?
Kalisevin hampain-
Holden Caulfield seisoi kulmalla ja odotti bussia Madison Avenuelle.
Odotus oli pitkä.
-Emme tilanneet samppanjaa. -Minä tilasin.
Pyysin sinut tänne juhlaa varten.
-Mitä juhlimme? -Minulla on jännittäviä uutisia.
New Yorker luki Slight Rebellion off Madisonin,
ja he tahtovat julkaista sen.
-New Yorker, vai? -Niin.
He tykkäävät Holden Caulfieldista.
Hän on heistä tosi alkuperäinen.
Olen tosi iloinen puolestasi.
-New Yorker. En voi uskoa tätä. -Usko pois.
Julkaisemiselle.
Se todella on kaikki kaikessa.
Heillä on muutama oikaisu, jotka vaativat huomiotasi.
-Oikaisuko? -Niin.
Kaikkien kirjailijoiden on käytävä ne läpi kaikkien lehtien kanssa.
New Yorkerilla on melkein eniten oikaisuja.
He tahtovat kaikkiin tarinoihin New Yorker-leiman.
Entä jos en tahdo hyväksyä niitä?
He kertoivat ongelmistaan tarinan kanssa.
Tahdotko kuulla ne?
Siitä vain. Kerro heidän ongelmansa.
Ensinnäkin heidän mielestään Holdenin ryyppäys alkaa yhtäkkiä.
He tahtovat selventää sitä, että hän on alkoholisti.
Hän ei ole alkoholisti.
Hän juo, koska on masentunut tytön vuoksi.
Heistä se on epäselvää.
Minusta se on täysin selvää.
Ehkä voisit oikaista sitä vähän,
jottei se sekoita muita.
Lisäksi he tahtoisivat, että lopussa-
Holden ja Sally palaavat yhteen.
He sanoivat, ettei sitä tarvitse kirjoittaa.
He tahtovat vain, että lukija ymmärtää heidän päätyvän yhteen.
Mutta he eivät päädy yhteen. Niin ei tapahdu.
-Miksei? -Koska ihmiset eivät päädy yhteen.
Se ei yleensä toimi.
Tiedän, että jokaisen lehden joka helvetin tarinassa-
pari aina rakastuu typerästä suukosta,
jotta kaikki olisivat täynnä lämpöä ja joulun riemua,
mutta niin ei oikeasti tapahdu.
Jonkun sydän särkyy aina, eikä hän selviä siitä niin vain,
ja joskus hän ryyppää.
Hän voi olla suuttunut olematta alkoholisti.
Tahdon vain kirjoittaa todenmukaisesti.
Siinä kaikki.
Mitä tahdot, että sanon heille?
Sano heille, että suhtaudun avoimesti oikaisuihin,
mutta Holden ei ole alkoholisti, eivätkä he päädy yhteen.
Ne ovat ainoat oikaisut.
Sano, etten tahdo muuttaa niitä.
Olet tosi lahjakas.
Tahdotko tanssittaa Oonaa?
Kerroin Oonalle New Yorkerista.
Ja?
Olemme käyneet jo kolmilla treffeillä.
New Yorkerille!
Tuliko heiltä oikaisuja?
Keneltä?
New Yorkerilta. Tuliko heiltä oikaisuja tarinaan?
Ei.
Ei ihme, että he tykkäsivät siitä.
Holden on mahtava hahmo.
Se on juuri se, mitä olen käskenyt kaivelemaan.
Tunsin sen, kun kirjoitin.
Se virtasi minusta.
Tahdon kirjoittaa lisää hänestä.
Niin pitäisi.
No...
Toinen.
Oletko kunnossa?
No tuota...
Näin kahden kesken Storylla ei mene hyvin.
Rahaa on vähän.
Martha valvoo rahankäyttöä ja minua.
Ilmeisesti tuhlaan yhä liikaa rahaa.
Täytyykö lehti lopettaa?
Ei. Pärjäilemme toistaiseksi.
Mutta se on koetellut meitä.
Näen-
lahjakkuuden jo kaukaa.
Saroyan, Cheever ja Caldwell. Löysin heidät kaikki.
Olisi tietysti kiva, jos joku löytäisi minut.
Töitäsi on julkaistu.
En vain löytänyt heitä.
Muovailin heitä.
Haastoin heidät.
Asun tässä.
Kirjoita lisää Holdenista,
mutta älä novellina.
Hetkinen. Mitä tarkoitat?
Minusta Holden Caulfieldistä saa romaanin.
Eikä.
En voi kirjoittaa kokonaista romaania. Kirjoitan lyhyempiä juttuja.
Sanot noin, koska olet laiska.
Holden Caulfield ansaitsee kokonaan oman kirjansa.
Romaanissa on paljon sanoja.
Sanoja on vain enemmän.
Kuvittele kirja, jonka tahdot lukea,
ja kirjoita se.
Äiti?
Mikä hätänä?
Äiti?
Mitä nyt?
Mitä tapahtui?
Keskeytämme lähetyksen tärkeän tiedotuksen vuoksi-
United Pressiltä.
Tänä aamuna Pearl Harboriin hyökättiin.
Pearl Harboria pommitettiin armeijan lentokoneilla.
Koneet olivat japanilaisia.
Tämä ei ole naurun aihe.
Sota on tosiasia.
En välitä, mitä sanot.
Lähetän sinulle sukkia joka viikko, ja sinun on parasta käyttää niitä.
Nolaat minut. Saan sieltä kaiken tarvitsemani.
Saisinko huomionne?
Kuten kaikki tiedätte, huomenna aamulla-
poikamme Jerry lähtee sotaan.
Ehkä se tekee hänestä sen miehen, joka hänen on tarkoitus olla.
Tahtoisin nostaa maljan-
parhaalle oppilaalleni koskaan.
Jerrylle.
Erinomaiselle kirjailijalle, inspiraatiolle-
ja hyvälle ystävälle.
Jerrylle!
Ajoitus ei ole mitä parhain, mutta minulla on huonoja uutisia.
Mitä?
New Yorker ei aio julkaista Holden Caulfieldin tarinaa.
Miksei?
Heistä se on liian kevytmielinen nyt kun olemme sodassa.
-Olen pahoillani. -Ei se mitään.
Lupaa, että odotat minua.
-Lupaan. -Todellako?
Totta kai.
Hän on näyttelijätär.
Sano minun sanoneen. Nain sen tytön.
Onneksi hänen isänsä kirjoittaa komedioita.
Miten sinulla menee kotirintamalla?
Saatko vielä kuunnella Marthaa?
Minun kotonani menee hyvin. Vaimoista oppii sen,
että heidän on välillä huudettava, jotta olo olisi parempi.
Olen muuten tosi pahoillani New Yorkerista.
Miten kuulit siitä?
Älä jaksa.
He tyrmäsivät Caulfieldin tarinan, koska et kuunnellut oikaisuja.
Voit olla hankala vasta menestyneenä.
Niinkö?
Hitot New Yorkerista. Tiedätkö mitä?
Laitan sen antologiaan muiden novellieni kanssa.
Älä tee niin Holden Caulfieldille.
Hän ansaitsee romaanin.
-Luuletko todella niin? -Tiedän sen.
Hän on mahtava hahmo.
Kuulehan. Kun olet siellä-
saamassa tippurin kaikilta niiltä ranskalaishuorilta,
tee minulle palvelus.
Kirjoita hänestä.
Tahdon, että Holden Caulfield on paras ystäväsi.
Kuuntele minua. Pysy elossa.
Onko selvä? Pysy elossa.
Kävi miten tahansa.
Kun värväydyin armeijaan, muutin tukikohdasta toiseen,
kunnes minut viimein passitettiin Englantiin.
Tiesin, että armeijan ruoka olisi pahaa,
mutta he lupasivat pihvi-illallisen päivää ennen suurta hyökkäystä.
En pystynyt aloittamaan Caulfieldin romaania.
Siksi lähetin sinulle novelleja-
kirjoittamaani antologiaa varten.
En ole koskaan kirjoittanut mitään näin henkilökohtaista.
Siksi hän oli ensimmäisen persoonan hahmo.
En tahtonut aloittaa Holdenin tarinaa,
koska pelkäsin, ettei hän selviäisi ja kirjoittaisi sitä loppuun.
Charlie Chaplinin rakkausskandaali
Näyttelijä nai Oona O'Neillin, näytelmäkirjailijan tyttären
Hei, Jerry. Miten tyttöystäväsi voi?
Antaisivat jo olla.
Älä nyt.
Olet ensimmäinen tyyppi, joka saa rukkaset-
maan kaikkien lehtien etusivulla.
Aika hullua.
Chaplin on tarpeeksi vanha hänen isäkseen.
Minkäs teet? Kaikki tykkäävät siitä kulkurista.
Skandaali koettelee koko maata.
Maailman suurin elokuvatähti Charlie Chaplin-
on nainut kuuluisan näytelmäkirjailija Eugene O'Neillin 18-vuotiaan tyttären,
joka sanoo viimein tavanneensa aidon rakkautensa.
Sanoja on vain enemmän.
"Holden Caulfield.", hän sanoi.
"On hieno nähdä sinua. Siitä on pitkä aika."
Hän puhui kovaan ja nolottavaan ääneen,
kun hänet tapasi jossain.
Se ei häntä haitannut, koska hän oli hiton hyvännäköinen,
mutta minua se ärsytti.
"On kiva nähdä sinua.", sanoin vilpittömästi.
"Kuinka voit?" Hän vastasi: "Suurenmoisesti."
Vihaan suurenmoinen-sanaa.
Se on niin teennäinen.
Tämä on suuri hetki maailman historiassa.
Operaatio Neptunus.
Kenraali Dwight D. Eisenhowerin joukot-
taistelevat rannoilla tulisodan ja veren keskellä-
natsien Euroopan linnoitusta kohti.
Valtavan operaation uhriluku saattaa nousta kamaliin määriin.
Olen elossa. Jerry Kirjoitan yhä Holdenia
Lähdin Normandiaan kuusi tarinan kappaletta laukussani.
Holden auttoi minua kiperissä paikoissa.
Saatoin keskittyä häneen, kun asiat menivät kehnosti.
Siitä pidän kenties eniten kirjoittamisessa.
Tarinat ovat mielessä,
oli kädessä kynä tai ase.
Luominen ei lakkaa koskaan.
-Oletko kunnossa? -Ammu minut!
Tein kaikkeni jatkaakseni kirjoittamista.
Todella.
Ei kynää tai kirjoituskonetta. Hitot niistä.
Kerroin Holdenin tarinaa-
vaikka itsekseni.
Jos sairastun keuhkokuumeeseen, luultavasti kuolen.
Hautajaisiini tulee tuhansia mänttejä.
Jerry?
Ei hätää.
Lämmittele vähän.
Tällä tavalla.
Sinun pitää lämmitellä.
Onko selvä?
Äitisi lähettämät sukat.
Hän on fiksu nainen.
Ota ne. Ne lämmittävät.
Onko selvä?
En lähde minnekään.
Kuuletko, Jerry? Katso minua.
Voitko katsoa minua?
Jerry.
Purista kättäni, jos kuulet minut.
Olen todella pahoillani, että haaskasit minuun aikaa.
Usko pois. Minulla ei ole enää muuta sanottavaa-
Holden Caulfieldistä tai mistään muusta.
Rakkain terveisin-
Jerry Salinger.
Hän saapui. Onko hän yhä sekaisin?
TERVETULOA KOTIIN
Tervetuloa kotiin, poikani. Saksasta asti.
Hei, äiti.
Doris.
Jerry.
Tässä on vaimoni Sylvia.
Äitini Miriam.
Siskoni Doris.
Ja isäni Sol.
Päivää.
Kuulustelitko siis natseja sodan jälkeen?
Yritimme selvittää, missä muut natsit piileskelivät.
Kuulostaa jännittävältä.
Mitä teet työksesi, Sylvia?
Hän on rodeoklovni.
Se oli vitsi.
Olen ammatiltani silmälääkäri.
Ennen sotaa.
Milloin menitte naimisiin?
Kuutisen kuukautta sitten.
Silloin lakkasit vastaamasta kirjeisiimme.
Tiedän.
En ole kirjoittanut sanaakaan yli vuoteen.
Toivottavasti kirjoitat vielä tarinoita.
Ehkä kun Whit julkaisee Nuoriso-antologian.
Se oli ainoa syy, miksi palasin kotiin.
Ja nähdäkseni teitä.
Kirjoitin suurimman osan näistä ennen kuin lähdin Eurooppaan,
mutta muutaman myös sodan aikana.
Entä Caulfieldin romaani? Miten se edistyy?
-Se on puolivälissä. -Milloin luulet sen valmistuvan?
En voi enää työstää sitä.
Mikset?
Se palauttaa liikaa muistoja. Tahdon unohtaa kaiken.
Oletko kirjoittanut mitään palattuasi?
Yritin kyllä.
En pysty siihen.
Julkaisemme antologiasi,
ja olet varmasti ennen pitkää taas kirjoituskoneen ääressä.
Toivotaan.
En nuku tarpeeksi, ja on vaikea keskittyä.
Joskus minä-
herään huutooni.
Nämä ovat kaikki yleisiä sodanjälkeisiä oireita.
Onko selvä?
Oletko maalannut lainkaan?
En. En ole maalaaja, vaan kirjailija.
Niin.
Aivan.
-Kirjailija. -En pysty painajaisiltani...
Joskus näen leirit mielessäni myös päivisin.
Aivan kuin olisin siellä. Voin haistaa...
Voinko tehdä sille mitään?
Et. Tämä on tyypillistä-
taistelusta palanneille sotilaille.
Se on pelkkä vaihe.
Onko selvä?
Hei.
Terve.
Olet juonut.
Enkä. En ole juonut tippaakaan vuosiin.
Ai niin. Liityit raittiusryhmään.
En liittynyt siihen, vaan perustin sen.
Liityin myös eroryhmään.
Tai lähinnä mitätöin liiton teknisesti ottaen.
-Mitä tapahtui? -Jotain, mitä ei olisi pitänyt.
Hän saattaa olla natsi.
Oletko tosissasi?
En tiedä.
Ehkä.
Siitä pitäisi kirjoittaa.
Oletko jatkanut sitä vielä?
En.
Luulen, että kun antologia on julkaistu,
se innostaa jatkamaan taas.
Mitä?
Antologiasta tuli-
vähän odottamaani monimutkaisempi.
Miten niin?
Emme julkaise itse, koska meillä ei ole siihen rahaa.
Meillä on suhde Lippincottin kanssa pidempien juttujen rahoitusta varten,
ja he hylkäsivät kirjan. He eivät tahdo julkaista sitä.
Eli etkö aio julkaista Nuoriso-antologiaa?
En minä, vaan he.
Minä melkein katkaisin välit...
Miten niin melkein?
Se oli varmasti melkein urheaa.
-Älähän nyt. -Se on minulle tärkeää.
Tiedät, että se oli ainoa syy minulle palata Saksasta.
Tiedät, miten tarvitsin sitä.
-Ainakin se sai sinut kotiin. -En tahtonut palata kotiin!
Olen pahoillani. En voi sille mitään.
Sodin heidän kanssaan asiasta.
Sodit.
Sodit, vai?
-Soditko heidän kanssaan? -Olen pahoillani.
Se oli huono sanavalinta. En tarkoittanut...
-Olin mukana maihinnousussa. -Ymmärrän.
Et ymmärrä lainkaan.
Olen elossa vain, koska rantauduimme kilometrin liian kauas.
Näin, kun he kaikki kuolivat.
Näin, kun joka ikinen heistä kuoli.
Minunkin pitäisi olla kuollut.
-Anteeksi. Taistelin puolestasi. -Älä esitä!
Älä selitä, miten taistelit tämän puolesta.
Olet helvetin valehtelija! En tahdo nähdä sinua enää ikinä!
Jerry!
Herra.
Minulla on sinulle kysymys.
Minne ankat menevät talveksi, kun lampi jäätyy?
Olen pahoillani. Ei hajuakaan.
Tahdotko savukkeen?
Kiitos.
-Tahdotko kulauksen? -Kiitos vain.
-Onko tulta? -Taitaa olla.
Olen veteraani!
Olen veteraani, helvetti sentään! Lopett...
Mitä te teette?
Näen painajaisia sodasta lähes joka yö.
Joskus herään huutooni.
Näet niitä myös päivisin.
Mistä tiedät?
Ennen kuin luin Ramakrishnan opetuksia,
olin vapaustaistelija Intiassa brittejä vastaan.
Näkemäni väkivalta-
johdatti minut samalle polulle, jonka kautta löysit minut.
Loppuvatko painajaiset koskaan?
Kyllä.
Mutta ensin sinun on parannuttava väkivallasta,
joka on kohdistunut sieluusi.
Miten?
Aivan.
Uskonnossamme meditoidaan täysin tietoisesti.
Riisu kenkäsi.
Näin parannamme kivun.
Onpa komeat kengät.
Kiitos.
Istu alas.
Hyvä. Sulje silmäsi.
Ei hätää.
En satuta sinua.
Äärimmäinen todellisuus on kaikkialle ulottuva,
luomaton-
itsevalaiseva ikuinen henki.
Se on tajunta, joka elävöittää kaikki tietoiset olennot.
Yritän kirjoittaa.
Istun joka päivä kirjoituskoneen edessä, mutten voi aloittaa.
Mitä ajattelet, kun mietit tyhjää sivua?
Ettei siitä tule hyvä.
Että olen menettänyt taitoni.
Mitä sitten, vaikka olisit?
Sitten minun ei pitäisi kirjoittaa.
Kirjoitatko näyttääksesi taitosi-
vai näyttääksesi, mitä sydämessäsi on?
Aloitin viimein eilen.
-Hyvä. -Se ei mennyt hyvin.
Se oli surkeaa tekstiä, ja sain kirjoitettua vain yhden sivun.
Mitä tapahtui?
Nautitko siitä?
-Kirjoittamisestako? -Sivun repimisestä.
Kyllä.
Revin viisi sivua eilen.
Kuulostaa kivalta.
Seymour Glass.
"Käytkö uimaan, Seymour Glass?", hän kysyi.
Hän nousi yhtäkkiä jaloilleen ja katsoi merta.
"Minä tiedän. Yritetään pyydystää banaani-kala.
Tänään on täydellinen päivä sitä varten."
Kotisi näyttää kivalta.
Kirjoitatko taas?
Caulfieldin romaaniako?
Ei. Yritin kyllä, mutta...
-Kiitos. -Siinä on vain-
työstämiäni novelleja.
Ne eivät ole kovin hyviä, mutta ainakin kirjoitan.
Sen vuoksi olen täällä.
Muistatko sen tarinan, jonka New Yorker aikoi julkaista?
Slight Rebellion off Madison.
Ensimmäinen Caulfield-tarinani.
Lehti on käynyt läpi ennen sotaa lähetettyjä tarinoita-
ja harkitsee sen julkaisemista.
Niinkö?
Niin.
En tiedä, muistatko,
muttet hyväksyneet heidän oikaisujaan.
Jos tahdot, että se julkaistaan,
oikaisut on hyväksyttävä.
Kuuntelisit edes heitä.
Julkaiseminen on kaikki kaikessa.
New Yorkerilla on erityinen asema amerikkalaiskirjallisuudessa.
Meille on tärkeää, että tarinoissamme on yhtenäinen näkemys.
Tahdomme, että lukija voi lukea tarinan-
ja tietää, että se voidaan julkaista vain New Yorkerissa.
Juuri sitä en tahdo.
Etkö tahdo, että sitä julkaistaan New Yorkerissa?
Tykkään kyllä New Yorkerista.
En vain tahdo kirjoittaa samoja tarinoita kuin kaikki muut.
Sotasankarille ei ole aina paraatia.
Joskus hän ampuu itseään päähän.
Tahdon luoda uuden kirjoittamistyylin.
Modernin tyylin modernista yhteiskunnasta,
jossa olemassaolomme tuska paljastetaan totuudenmukaisesti-
kaikille.
Teen kanssasi sopimuksen.
Jos kokeilet oikaisuja, eikä tarina mielestäsi parane,
lähetän alkuperäisen versiosi.
En tahdo, että Holden ja Sally ovat lopulta yhdessä.
Niin ei tapahdu oikeassa elämässä, ainakaan minun kohdallani.
Ei se mitään. Se oli pelkkä ajatus.
Luulin, että se oli teille ehdotonta.
Ei ole, jos uskot sen pilaavan tarinasi eheyden.
En yritä kirjoittaa tarinaa puolestasi.
Sinulla on hyvä ääni, mutta selität liikaa.
Luota siihen, että lukija ymmärtää sinua.
Miten niin selitän liikaa?
Näin on parempi.
Oikaisut toimivat. Kiitos.
Ole hyvä.
Lähetän sen Harold Rossille ja muulle tiimille.
Vastauksessa menee pari viikkoa.
Tahdon antaa teille toisenkin kirjoittamani tarinan.
Voisit ehkä auttaa parantamaan sitä.
-Eikö banaani-kala kirjoiteta yhteen? -Ei, vaan yhdysviivalla.
Miksi?
Koska yhteen kirjoitettuna siinä olisi liikaa järkeä.
"Rakas Jerry. Lähetin monta kirjettä, muttet ole vastannut niihin.
Toivottavasti uskot minuun, kun sanon, etten voinut sille mitään.
Anoin heitä julkaisemaan sen.
Nyt anon sinua antamaan minulle anteeksi.
Olen todella..."
Olen lukenut useamman tarinoistasi,
ja ne ovat vaikuttavia ikäisellesi.
Kirjoittamiseni muuttui paljon sodan jälkeen.
Sota muutti monta kirjailijaa.
Heidät, jotka selvisivät.
Kutsuin sinut tänne, koska tahdon sanoa henkilökohtaisesti,
että New Yorker tahtoo julkaista työsi.
Minkä niistä?
Kaikki.
Kaikkiko?
Tarjoan sinulle kieltäytymissopimusta.
Maksamme hyvän vuosipalkan-
ja saamme lukea kaikki tarinasi ensimmäisenä.
Ne, joita emme julkaise, saat myydä vapaasti muille lehdille.
Se on arvokkain sopimus Yhdysvaltain kustannusalalla.
Onneksi olkoon.
Teit sen.
Tässä on Jerry Salinger.
Peggy Siskin.
-Mukava tavata. -New Yorkerin alkava-
amerikkalaisten kirjeiden hieno mies.
-Minäkin olen kirjailija. -Hienoa.
Uncle Wiggily in Connecticut oli mielestäni erinomainen.
Tahdon kuollakseni lukea seuraavan tarinasi.
Kun Seymour Glass ampui itsensä, et tarkoittanut vain sotaa.
Tarkoitit porvarillista kapitalistista infrastruktuuria-
-modernissa plutokratiassa. -Tarkoitin vain sotaa,
mutta sen voi tulkita toisin.
Jerry on alkanut kirjoittaa ensimmäistä romaaniaan.
...ja Billin mukaan kirjoitat romaania.
-Milloin kirjoitat romaanin? -Sellainen on työn alla.
-Toivottavasti ei kestä kauan. -Otetaan kuva.
Kiitos paljon.
Eräs asia on painanut mieltäni.
Romaani, jota yritän...
Tahdon kirjoittaa sen loppuun, mutten voi.
Pelkään, että jos kirjoitan sitä, painajaiset palaavat.
Kertooko se sodasta?
Ei, vaan hahmosta, josta kirjoitin sodan aikaan.
Hän oli mukanani kaikkialla.
Aina kun työstät sitä, tunnet taas sodan.
Niin. Palavan lihan haju ei koskaan lähde sieraimista.
Ehkä kirjan kirjoittaminen loppuun on tapa jatkaa elämää.
Niin.
Häiriötekijöitä vain on kaikkialla...
Hankkiudu niistä eroon.
Tässä se on.
Täällä vetää vähän, mutta hinta on kohdallaan.
Mitä aiot tehdä täällä?
Kirjoitan vain.
Kerron kaikesta hulluudesta,
joka tapahtui minulle viime joulun aikaan-
ennen alamäkeäni.
Päätin viimein lähteä pois.
Päätin, etten enää palaa kotiin.
En enää käy kouluja.
Sitten minun ei tarvitse enää turista typeristä ja turhista jutuista-
kenenkään kanssa.
Kuvittelen mielessäni vain lapsia,
jotka leikkivät suuressa ruispellossa.
Tuhansia lapsia ilman-
ketään aikuista minua lukuun ottamatta.
Seison korkean jyrkänteen laidalla.
Minun pitää-
siepata kaikki, jotka meinaavat pudota alas.
He juoksentelevat ympäriinsä, eivätkä katso eteensä.
Minun on tultava esiin ja siepattava heidät.
Sitä teen päivät pitkät.
Olen vain sieppari ruispellossa.
Kuulostaa hullulta,
mutten muuta tahdo olla.
-Jerry. -Hei.
Kiitos paljon, että tulit.
-Kiitos. -On mukava tavata, hra Giroux.
-On ilo... -Kutsu vain Robertiksi.
-Istu alas. -Kiitos.
-On kunnia saada sinut tänne. -Anteeksi, että tulin ilmoittamatta.
Tahdon vain puhua henkilökohtaisesti.
Ei tarvitse pahoitella.
En tiedä, muistatko, kun vuosi sitten-
lähetit ystävällisen kirjeen työstäni.
Kysyit, voisiko novellini julkaista kirjana.
Tykkään niistä tarinoista kovasti.
Kiitos.
Kirjoitin juuri ensimmäisen romaanini loppuun.
Jos se käy teille,
voitte julkaista sen.
On kunnia, että ajattelit minua. Milloin voin lukea sen?
Sieppari ruispellossa
Tämän kirjan sivut-
olivat mukanani, kun olin Normandian maihinnousussa.
Kirjoitin niitä Hitlerin kuolemanleireillä-
ja sairaalassa, jossa hädin tuskin muistin nimeni.
En ehkä olisi elossa ilman tätä kirjaa.
Olen todella otettu.
Onko tämä sotatarina?
Ei.
Se kertoo rauhattomasta pojasta joulun alla.
Pyysit meitä antamaan avuliaita oikaisuja romaaniin,
mutta me molemmat uskomme, että siinä on paljon ongelmia.
Holden ei ole uskottava.
Hän on koko kirja.
Hän vaikuttaa teennäiseltä, niin kuin hän itse tykkää sanoa.
Hän on aina negatiivinen, eikä se tunnu aidolta.
Kirjoitat liikaa kirjailijana.
Tuntuu siltä, että yrität olla fiksu lähes joka sivulla.
Oliko se teistä edes hauska?
Kyllä, mutta kirjoittaja yrittää olla liian nokkela.
Alat menestyä hyvin,
ja olisi harmi, jos tämä kirja pilaisi maineesi.
Paras ehdotukseni sinulle on se,
että annat sen odottaa muutaman vuoden.
-Onko se niin huono? -Valitettavasti.
Tykkäsin siitä todella.
-Luojan kiitos. -Mutta-
Mitä tarkoitat?
Pomoni ei ymmärtänyt sitä,
mutta taistelin sen puolesta.
Hän sanoi, että voi julkaista sen, jos se kirjoitetaan uusiksi.
Mitä siinä pitää uusia?
Hän ei ymmärrä Holdenia-
ja sitä, mikä häntä vie eteenpäin.
Täytyy myöntää, että hän hämmentää välillä minuakin.
Hän vihaa kaikkea-
ja on aina niin sarkastinen.
Onko-
Holdenin tarkoitus olla hullu?
Oletko kunnossa?
Jerry?
Ajattelin asiaa, enkä voi kirjoittaa sitä uudelleen.
En muuta sanaakaan.
-Holden ei suostuisi siihen. -Ei ehkä ole pakko.
Mitä tarkoitat?
En kertonut tästä sinulle,
mutta lähetin sen testinä eräälle henkilölle.
Kenelle?
John Woodburnille Little, Brownista.
Miten testi meni?
Hyvin.
-Tosi hyvin. -Tykkäsikö hän siitä?
Hän rakasti sitä. Hänestä se on amerikkalainen mestariteos.
-Kutsuiko hän sitä mestariteokseksi? -Kyllä.
Hetkinen. Sanoitko, etten tee siihen muutoksia?
Kyllä. Sanoin hänelle, että se voi olla ongelma,
mutta hän tahtoo silti keskustella markkinoinnista ja jakelusta.
Markkinoinnistako?
Tykkäämme myös tästä kannesta.
Holden punaisen metsästyshattunsa kanssa.
Sieppari ruispellossa
Vihaan sitä.
Mikä vika siinä on?
Lukijan pitää kuvitella itse,
miltä Holden näyttää.
Entä jos käytämme sitä vain vedoksissa?
-Se olisi... -Ei.
En tahdo siitä vedoksia.
Kopioiden levittäminen on ehdotonta julkisuutta varten.
En tahdo julkisuutta.
-Et tahdo julkisuutta, vai? -En.
En välitä siitä, menestyykö se. Tahdon vain, että se on hyvä.
Mitä vähemmän kirja kerää huomiota, sitä suurempi vaikutus tarinalla on.
Se ei vaikuta kehenkään, jos sitä ei lueta.
En tahdo mainostaa sitä.
Kyse ei ole minusta, julkisuudesta tai arvosteluista.
Kyse on Holdenista.
Jerry.
Tahdotko, että julkaisemme vai ainoastaan painamme kirjan?
Jos tahdot pelkän painajan,
kehotan sinua kirjoittamaan pari sataa kopiota ja lähettämään ne itse.
Hyvä on. Voitte lähettää vedoksia arvosteluja varten.
Kiitos.
Todella anteliasta.
Mutta en tahdo lukea arvosteluja, joten älkää lähettäkö niitä minulle.
Kriitikot ovat haltioissaan-
J. D. Salingerin debyyttiromaanista,
jota pidetään vuoden yllättäjänä.
NEW YORK TIMESIN BESTSELLER SIEPPARI RUISPELLOSSA
Kiitos sukista Rakkaudella poikasi
ÄIDILLENI
Tunnetko olevasi rauhassa?
Anteeksi. Herra Salinger?
Anteeksi.
Tahdon vain puhua sinulle.
Tunnen olevani Holden Caulfield.
Minä...
Minun täytyy puhua sinulle kirjasta.
Holdenista.
Kirjoitin kaiken tarvittavan kirjaan.
Miten tunnet minut niin hyvin?
En tunne.
Se on vain kaunokirjallisuutta.
Olen pelkkä kirjailija.
Kiitos, että tervehdit.
Mutta olen Holden.
Olen Holden Caulfield!
Olet teeskentelijä!
Kuten kaikki muut!
Anteeksi. En tahtonut herättää.
Et herättänyt.
Olin aina huolissani siitä, ettet voi maksaa vuokraasi.
Nyt minun pitää olla huolissani siitä, että sekot fanit hyökkäävät kimppuusi.
Saisit poistattaa valokuvasi kirjojen kansista.
En tiennyt, että olet huolissasi.
Syntymästäsi lähtien.
Kun olin poika,
tahdoin pianistiksi.
Tykkäsin soittaa kovasti.
Mutta isäni oli rabbi,
eikä ymmärtänyt,
miten voisin tukea itseäni, ja pakotti lopettamaan soittamisen.
Suutuin siitä,
mutta tiesin, että hän rakasti minua. Hän tahtoi vain parastani.
En ole edes kuullut, kun soitat.
Et niin,
mutta olin hyvä.
Sinä olet siis Holden Caulfield, vai?
Niin.
Äitisi oli oikeassa.
Olet tosi lahjakas.
Kiitos.
Nyt sinun pitää kirjoittaa toinen, joka on vielä parempi.
Ei paineita.
Hyvää yötä.
Ihmiset puhuvat Siepparista kaikkialla.
Kaikki tykkäävät siitä.
Odotan innolla seuraavaa kirjaasi.
Onko pihvi hyvää?
En ole kovin nälkäinen.
-Tahdotko jotain muuta? -En. Anteeksi.
Oletko kunnossa?
Olen.
Meillä on illallisjuhlat kesken.
Oloni on vain vähän epämukava.
Se on pelkkä kirja.
En edes tykännyt siitä paljon, jos totta puhutaan.
Mistä et tykännyt siinä?
Se oli kuin kaikki muut teennäiset kirjat.
Paljon valitusta ja tylsä loppu.
Älä ota itseäsi niin vakavasti.
Et ole ensimmäinen tyyppi, joka kirjoitti hittikirjan.
Odota.
Saanko puhelinnumerosi?
Onko sinulla kynää?
Paperiakin on.
Mikä nimesi on?
Claire.
Olet ensimmäinen, joka sanoo, ettei tykkää siitä.
Ehkä kasvotusten.
Kiitos.
Olet päässyt kansan tajuntaan.
Olet herättänyt tunteita monissa ja antanut äänen heidän tuskalleen.
En voi enää palata kotiin.
Kirjoitin kirjan unohtaakseni sodan.
Nyt tuntuu, että sekoan uudelleen.
Etkö ole vielä oppinut poistamaan häiriötekijöitä?
New Hampshire on kaunis tähän aikaan vuodesta.
Tontti on 36 hehtaaria ja lähinnä metsikköä.
Talo on vaatimaton, mutta viihtyisä.
Tuolla on myös pieni mökki, josta saa vierastalon.
-Tai toimiston. -Mitä vain haluat.
Luulen, että viihdyt täällä.
Toivottavasti.
Artistin ainoa huolenaihe on täydellisyyteen pyrkiminen-
omilla ehdoilla, eikä kenenkään muun.
Anteeksi, herra Salinger.
Kun kerrat kirjoitat teini-ikäisistä,
sinua voisi kiinnostaa nuorisoryhmän vetäminen.
Nuoret tykkäisivät siitä.
-Niin tykkäisin minäkin. -Hienoa.
He ovat täällä.
Aitona artistina huomaan kuitenkin selviäväni mistä tahansa.
Jerry!
Kutsuit minut tänne asti, ja nytkö lähdet heti kun näet minut?
En. Anteeksi. Luulin sinua hulluksi Caulfield-faniksi.
Et ole niin onnekas.
Näytät kauniilta.
Mitä pidät?
Aivan kuin kerroit kirjeissäsi. Kaupunki ilman kaupunkia.
Etkö tykkää siitä?
Vartuin sijaiskodeissa.
Kunhan olet mukanani, se on täydellinen.
Hänen ihonsa oli ihana.
Hänen piirteensä olivat sievät.
Kuka tahansa olisi pitänyt häntä ensiluokkaisena kaunottarena.
Hän on ikionnellinen uudesta hengellisestä elämästään.
Hän rukoilee ja kertoo kaikille tapaamilleen,
miten rukoilla.
Hei, herra Salinger.
Tiedän, että olette tosi yksityinen,
mutta voinko haastatella teitä kouluni lehteen?
He tahtovat, että kirjoitan artikkelin jostakusta ihailemastani,
ja te olette siihen täydellinen.
Lakkasin sallimasta haastatteluja jonkin aikaa sitten.
Mutta koulun lehteä varten voin tehdä poikkeuksen.
-Todellako? -Totta kai.
Oppilaat tykkäävät siitä varmasti. Kiitos.
Onko Sieppari ruispellossa omaelämäkerrallinen?
Tavallaan.
Lapsuuteni oli paljolti samanlainen kuin kirjan pojalla.
Minulla oli koulussa samanlaisia ongelmia.
Jos totta puhutaan, oli suuri helpotus puhua siitä ihmisille.
Miksi useimmat tarinasi keskittyvät nuoriin ihmisiin?
Koska he ovat viattomia.
He eivät ole vielä maailman murskaamia.
Osa minusta taitaa toivoa, että voin yhä olla niin viaton,
mutta olen nähnyt tiettyjä asioita,
enkä enää voi olla niin viaton.
Sinua haastatellut tyttö oli tosi nätti.
Entä sitten?
Taidat tykätä näteistä nuorista tytöistä.
Se tekee minusta todella erityisen yksilön, eli miehen.
Toivottavasti rakastat minua vielä, kun en enää ole nätti nuori tyttö.
Totta kai rakastan.
-Eikä. -Mitä?
Se haastattelu.
Se haastattelu tytön kanssa-
julkaistiin paikallislehdessä, eikä koulun lehdessä.
-Entä sitten? -Hän valehteli minulle.
Hän sanoi, että juttu tulee koulun lehteen.
-Ei hätää. -Eikä! Luotin häneen!
-Ei hätää. -Luotin häneen, ja hän petti minut!
Helvetti! Lapsetkin pettävät minut!
Kun ihmisistä tulee häiriötekijä,
on kai päästävä eroon ihmisistä.
Minua tai Story Magazinea ei ole mainittu missään.
Ei kertaakaan.
Siksi, koska et ollut virallisesti mukana kirjassa.
Mutta julkaisin hänen ensimmäisen tarinansa.
Minä kehotin häntä kirjoittamaan romaanin Holden Caulfieldistä.
Olisit julkaissut vuoden kuumimman romaanin,
jos olisit julkaissut hänen antologiansa, niin kuin lupasit.
En ole nukkunut puoleen vuoteen.
Kaipaan häntä.
Olen pahoillani siitä.
Lippincott sanoo julkaisevansa antologian. Mitä hän vain tahtoo.
Kaikki tahtovat antologian,
mutta käytämme uskollisina Little, Brownia.
Tosin vihaan nimeä.
Yhdeksän kertomusta. Tosi tylsä.
Kirjoittaisikohan Jerry jutun Storyyn?
Sen ei tarvitse olla uusi juttu. Se voi olla vanhakin.
Se ei haittaa.
-Meillä on tosi vaikeaa. -Kysyin häneltä jo.
Hän kieltäytyi.
Kuinka hän voi yhä olla vihainen minulle?
Hän on huippumenestynyt.
Se ei ole ollut helppoa hänelle.
Sota teki hänestä paremman kirjailijan mutta sai hänet sekaisin.
Tuntuu olevan kiistatta totta,
että artisteissa ja runoilijoissa, jotka tunnetusti-
tuottavat hienoa taidetta,
on jotain pahasti vialla ihmistasolla.
Suuri luonnevika tai äärimmäinen itsekeskeisyys.
Yleisön odottama seuraava mestariteos-
saa heidät piiloutumaan häiriötekijöiltä entistä enemmän.
Olet ollut studiossa yli viikon.
Olet kirjoittanut viikon Glassin perheestä.
Me olemme täällä yksin.
Et voi jättää meitä yksin näin!
Mekin olemme perhettäsi!
Minulla ei ole täällä ystäviä tai ketään, jolle puhua.
Olen aivan yksin!
Olen yksin.
Hän ei sovi lainkaan avioliittoon tai mihinkään lähes normaaliin.
On surullinen tosiasia, että yhden tarinan loppu-
vaikuttaa aina synnyttävän uuden.
Traagista on se, ettei hän voi tehdä sille mitään.
Tiedät, ettet saa häiritä minua täällä.
Tiedän,
mutta sinulle on puhelu. Asia on kuulemma tärkeä.
-Kuka soittaa? -Whit Burnett.
En tahdo puhua hänelle.
Voisi odottaa, että kaiken meditoinnin myötä olisit jo antanut anteeksi.
-Haloo? -Jerry? Hei.
Siitä on pitkä aika.
Niin on.
En koskaan saanut sanottua,
mutta tykkäsin Siepparista ruispellossa.
Kiitos. Oli sinun ideasi kirjoittaa se.
Idea on eri asia kuin toteuttaminen.
Teit sen nerokkaasti.
-Kiitos. -Miten maalla menee?
-Ymmärtääkseni... -Hyvin.
Kuinka voin auttaa?
Oletko yhä vihainen tapahtuneesta?
-Siksikö soitit? -En. Soitin, koska...
Story Magazine julkaisee antologian novelleista,
ja koska olet kuuluisin entinen oppilaamme,
ajattelin, että olisi sopivaa, jos hoitaisit sen esittelyn.
Haloo?
Selvä.
-Mitä? -Voin tehdä sen.
Todellako?
Niin. Kuulostat yllättyneeltä.
Olen vain innoissani.
Kiitos.
Kiitos, että ostit ensimmäisen tarinani.
Ne olivat parhaat käyttämäni 25 dollaria.
Kun olin 20, opiskelin-
Whit Burnettin novellikurssilla Columbiassa.
Epäilen usein, voiko hyvä-
ja tunnollinen kirjoituskurssin vetäjä tehdä sitä enemmän.
Hän ajoi päivänselvästi tarinan asiaa.
Eikö täällä ole liian hiljaista sinulle?
Täällä on täydellistä.
Mutta etkö kaipaa kaupungin hälinää?
Se on pelkkä häiriötekijä.
Kaikki on pelkkää häiriötä.
On tärkeää päästä eroon kaikesta, joka voi häiritä kirjoittamistani.
-Tahdon vain kirjoittaa. -Eikö sinulla ole vähemmän aiheita?
Olet niin eristyksissä.
Tykkäsin Franny ja Zooeysta.
Se vain tuntui-
kuin olisi lukenut uskonnollista kirjaa.
Käskit aina kaivaa syvemmältä.
-Etkö vain? -Kyllä.
En olisi voinut kirjoittaa Siepparia ilman sotaa,
mutta nyt etsin jotain suurempaa kuin poikaa metsästyshatussa.
Hetkinen. Holden muutti maan.
Nyt nuoret ympäri maailman-
uskovat voivansa puhua toisin kuin ennen.
Eivätkä he epäröi tulla tänne kertomaan siitä minulle.
Joskus toivon, etten olisi kirjoittanut sitä.
Se teki minusta vangin täällä. Olen oman luomukseni vanki.
-Niinkö sen on mentävä? -Kyllä,
jos tahdon jatkaa kirjoittamista.
Se on ainoa aika, kun tunnen olevani rauhassa.
On...
On kiva nähdä sinua taas,
mutta minua kiinnostaa tietää, miksi tulit tänne asti juttelemaan.
Kirjoittamasi esittelyn vuoksi.
Se oli kaunis, ja olen otettu.
-Kiva, että tykkäsit siitä. -En valitettavasti voi käyttää sitä.
-Etkö muka? -En.
Esittely ei liity Story Magazineen tai muihin kirjailijoihin,
vaan minuun. Olisi sopimatonta-
käyttää sitä antologian esittelynä.
Miksi naurat?
Siitä lähtien, kun tapasimme, olet hylännyt kirjoituksiani.
Taisin typeränä luulla, että se päättyisi nyt.
En sanonut, että kirjailijan elämä on helppoa.
Kuten aina, olit oikeassa.
Hyvästi, Whit.
Hyvästi.
Kuten aina, Siepparin elokuvaoikeuksista on tarjontaa.
Elia Kazan ja Billy Wilder soittelevat.
Käske heitä olemaan soittamatta.
-Se ei toimisi elokuvana. -Miksei?
Minä olen ainoa, joka voi esittää Holdenia.
Olen liian vanha.
Little, Brown soitti seuraavasta kirjastasi.
He kysyivät, kirjoitatko vielä Glassin perheestä.
Heille kelpaa mikä tahansa.
Kirjaimellisesti mikä tahansa.
Tahdon puhua sinulle jostain muusta.
Sen takia palasin kaupunkiin.
Mitä nyt?
En tahdo enää julkaista.
Mutta ihmiset tykkäävät lukea tarinoitasi.
Monet fanit pettyvät.
Kirjoittamisesta-
on tullut uskontoni.
Julkaiseminen häiritsee meditointia.
Se turmelee sen.
En enää osaa olla aviomies, isä-
tai edes ystävä.
Osaan olla vain kirjailija.
Jos pystyn oikeasti omistamaan elämäni kirjoittamiselle,
enkä saa siitä mitään,
löydän ehkä onnea.
Älä sitten enää julkaise.
Rakastan sinua ja tahdon, että olet onnellinen.
Kuten aina sanon,
julkaiseminen ei ole kaikki kaikessa.
Jerry piti lupauksensa eikä julkaissut enää sanaakaan.
Jerry ja Claire saivat toisen lapsen, mutta lopulta erosivat.
Siepparia ruispellossa on myyty yli 65 miljoonaa kopiota,
ja se on käännetty 30 kielelle.
Sitä myydään edelleen 250 000 kappaletta vuodessa-
ja pidetään yhtenä 1900-luvun tärkeimmistä romaaneista.
Legenda Jerryn eristäytymisestä ja julkaisuista kieltäytymisestä-
vain kasvatti hänen kansainvälistä mainettaan.
Hän asui Cornishissa, New Hampshiressa,
kunnes nukkui pois vuonna 2010 91-vuotiaana.
Rakas Whit,
vastatakseni kysymykseesi vuosien takaa:
Kyllä.
Olen valmis kirjoittamaan lopun elämäni-
saamatta mitään takaisin.
Rakkain terveisin-
J. D. Salinger.
Käännös. Jussi Luntiala